EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
En annan värld.
En annan tid. En annan era.
Thra...
...en förunderlig planet i omlopp runt tre solar.
I dess mitt finns Sanningens kristall...
...Thras hjärta och källan till allt liv.
Sedan landet var ungt, har Aughra skyddat Kristallen...
...för hon visste att Kristallen band samman alla Thras varelser.
Men närmast hennes hjärta fanns Gelflingarna.
Thra är hem till sju stammar Gelflingar.
Från den stolta Vaprastammen högt i bergsstaden Ha'rar...
...de mest bildade av Gelflingarna, som styr över de Sju stammarna...
...till den vildsinta Stenskogsstammen, som dväljs i Ändlösa skogen...
...kända för deras skicklighet i strid.
Och den blida Grottstammen, som lever djupt under markytan...
...i perfekt harmoni med hela Thra...
...glömda av världen ovanför.
I oräkneliga årtusenden samexisterade hela Thra i perfekt balans.
Men sen kom nya varelser, som inte var från Thra.
Skeksiserna.
De förhäxade Aughra med historier om universum
och byggde henne ett planetarium
så att hon skulle kunna upptäcka kosmos mysterier på egen hand.
Så Aughra vände blicken mot stjärnorna...
...och anförtrodde Sanningens kristall...
...åt Skeksiserna.
Nästan tusen trinn har gått
sen Skeksiserna förklarade sig vara Thras herrar.
Nu, än en gång, samlas Skeksiserna i hemlighet...
...då en ny dag gryr...
...för att stjäla liv från Kristallen som de har svurit att beskydda.
För att återuppfylla sig själva.
Lura döden...
...genom att tämja kraften i deras skatt.
Deras pris.
Deras fånge.
Den Mörka kristallen.
- Kristallen sviker oss än en gång. - Vad hade du förväntat dig?
Inget igår, inget dagen innan.
Varför? Varför händer det här?
Titta bara på Kristallen! Vi har tagit för mycket!
Det är frosseri! Rent och skärt frosseri!
Patetiskt! Ni låter som rädda Flocklingar.
Men Kejsare, om Kristallen vägrar gekommer vi att dö.
Dö!
Aldrig!
Vi har inget att frukta.
En lösning finns redan inom Forskarens räckhåll.
Är det inte så?
Vår mäktiga Kejsare säger sanningen.
Jag arbetar hårt på denna besvärliga olägenhet.
Tålamod. Vi är Kristallens herrar.
Vi har regerat en hel era och ska regera alla kommande eror.
- Vi är eviga! - Ja.
- Eviga. - Eviga.
Gå nu.
Kejsaren är vis.
Kejsare.
- Kejsare! - Ja, vad är det?
Jag... skulle aldrig våga ifrågasätta er visdom
men ni vet att jag inte har nån lösning.
Kristallen är Thras hjärta. De är en och densamma.
Ju mer vi tar, desto mindre ger den. All vår överlevnad står på spel!
- Så hitta en lösning. - Givetvis, Kejsare. Förlåt mig.
Jag har inte byggt ett imperium bara för att se det förvandlas till damm.
Jag ska finna ett svar, Kejsare. Ni ska få se!
Jag ska inte svika er!
Gelflingarna vet ingenting om Skeksisernas brott.
Sanningen måste komma fram.
Upprorets eldar måste tändas...
...och en ny era måste gry.
Sanningens kristall har korrumperats.
Den korruptionen sprider sig genom Thra och till dess varelser.
Även till dem som är inlåsta i Skeksisernas burar.
Fångade.
Till idag.
KRISTALLSLOTTET
- Rian! - Så...
...hej igen.
Lugn, mina vänner.
Det är min plikt som slottsvakt att skydda herrarna.
Hur vet jag att de inte är förgiftade?
- Det finns bara ett sätt att veta. - Nej!
Herrarna skulle väl inte ha nåt emot om några försvann.
Skeksiserna är trots allt generösa. Och ni måste erkänna...
...att de ser smaskiga ut.
Du!
Jag tog ingenting! Ser du?
- Var inte oförskämd. - Mira, spring!
Tack!
- Vi ses imorgon! - Nu sticker vi!
Såg du Flocklingarnas ansikten?
Det är nästan för lätt. De lär sig aldrig.
- Vi tävlar till Spionglaset! - Sisten är en Nebrie!
Jag klarade det.
Hallå!
Där är du. Jag var rädd att du hade gått vilse.
- Du fuskade. - Jag vann igen.
- Du vann för att du har vingar. - Så klart. Jag är en flicka.
Och du är en plattfotad Nebrie.
Minns du första gången vi kom upp hit?
- Hur kan jag glömma? - Visa mig.
- Du menar drömbinda? - Ja! Jag menar...
...om du vill.
- Tja, om du vill. - Ja.
- Jag vill drömbinda. - Bra. Jag också.
Jag minns allt om den kvällen.
- Jag var så nervös. - Jag märkte det.
Jag använde alla mina trick för att imponera på dig.
Du försökte verkligen.
Jag var distraherad. Jag tänkte bara på att kyssa dig.
Och jag tröttnade på att vänta.
Så jag kysste dig.
- Mira! - Vänta, vad...
Den måste ha smugit in.
Inte ens Arathimsoldater ger sig in i slottet.
- Den här gjorde det! - Vi måste berätta för Kaptenen. Kom.
Minns er ed.
Vi skyddar herrarna.
Herrarna skyddar Kristallen. När en av oss sviker sin plikt, sviker vi alla!
- För Kristallen! - Inta era platser!
Ännu en trinn. Ännu en bedrövlig vagnsresa till Ha'rar.
Ännu en oändlig Tionde-ceremoni.
Jag tycker om Gelfling-huvudstaden.
Jag tycker att den besitter en viss illaluktande charm.
Den där bergsluften går hårt åt mina varblåsor.
Jag har läst om en Grottan-dryck som kan ge lindring.
Det är meningslöst. De kommer alltid tillbaka.
Alltid!
Kära nån.
- Ta in Armaligerna! - Det var en lång en.
Sätt fart!
Säkra den där landklivaren!
- Lasta på vapnen! - Säkra seldonet!
- Kapten Ordon! - Vi måste prata med dig.
Det kan vänta. Ändrade planer. Jag ska eskortera herrarna till Ha'rar.
Ska du åka? Då behövs nån som ska leda vakterna.
Ja. En Gelfling som har utmärkt sig i alla övningar.
Nån som har levt hela sitt liv i slottet. Nån som respekterar traditionerna.
Därför valde jag Tolyn.
Tolyn?
På riktigt?
Men jag är redo!
Uppgiften kräver en soldat, inte barn som stjäl godis när de borde patrullera.
Skvallerbyttor.
- Det var bara på skoj. - Det är alltid så med er.
En dag kanske ni visar er värdiga att bära min mantel.
- Men pappa... - Kapten.
Ja, Kapten.
Vad är det som dröjer?
Den andre brodern står i zenit. Nu åker vi!
Ja. Sitt upp!
Kapten Ordon, snälla. Innan ni åker...
- Vi såg... - Vad såg ni? Snabba på.
Kom igen. Berätta, Rian.
Det kan vänta. Säker resa, Kapten.
Minns er ed.
Förbered Kaptenens landklivare!
Herrarna väntas i Ha'rar vid solnedgången. Vi marscherar!
Kom igen! Rör på påkarna!
- Jag är ledsen, Rian. - Det gör inget.
Varför sa du inget om vildingen?
Sedan jag föddes har jag fått höra historier om min far:
Ordon, hjälten från Stenen-i-skogen.
Ordon, Vildingarnas baneman?
Det är på tiden att min far får höra några historier om sin son.
Tänker du gå på vildingjakt?
Hur ska jag annars bevisa mitt värde?
Lugna er.
Vill du följa med?
Självklart. Men vi kommer att behöva hjälp.
Har ni provat de här? De är fantastiska.
- Gurjin. - Visst.
- Hur mår min bäste vän idag? - Va? Vad vill du?
HA'RAR
Var är den där boken?
Den måste vara här nånstans. Där är den!
Nej, det är inte den. Ett ögonblick, prinsessa!
- Här är resten av böckerna som du bad om. - Åh, tack ska du ha.
Hittade du Grillos lexikon om enkel astronomi?
- Jag återkommer. - Tack!
Vad gör du? Nej! Rör inte den där! Nej!
Prinsessan Tavra.
Det är allt bäst du flyr, varelse.
- Där är du, lillasyster. - Åh, Tavra. Kom och titta.
Det är Mor Aughra.
Och jag har lärt mig om träskrötter. Du kommer att älska det.
Visste du att tugnöt framkallar explosivt rapande?
Jag har nyheter, Brea.
Jag övertalade mor att låta dig delta i Tionde-ceremonin.
- Skojar du med mig? - Jag skojar aldrig.
Det här är fantastiskt! Får jag prata med Skeksiserna?
- Jag har så många frågor! - Herrarna ogillar frågor.
Varför gillar de inte frågor? Hur ska vi annars lära oss?
- Nu har jag ännu fler frågor. - Brea, skäm inte ut mig den här gången.
Jag ska inte. Jag lovar.
Du har så mycket bläck i ansiktet.
Kom nu. Vi får inte bli sena.
Kanske bara en fråga.
GROTTANS HÅLOR
Långt ifrån brödernas bländande ljus
GROTTANS HÅLOR
Under den långa nattens filt
Arbetar Grottstammen i mörkrets djup
Där lysmossan växer Och där det smyger kryp
Titta! Deet!
- Hej, familjen! - Deet! Deet! Deet!
Hej, Nurlocar! Det är matdags!
Vi ses imorgon! Kom ihåg att dela med er!
Jag hör dig, liten!
Hej.
Hungrig?
Titta, lite delikat mossa.
Varsågod.
Ät inte för snabbt. Tugga maten.
Vad har farit i dig?
Ska jag återkomma när du mår bättre?
Aj, min vinge!
Ursäkta oss. Förlåt.
Vi måste skynda oss. Mor vill ha oss vid sin sida.
När Skeksiserna kommer.
De är här!
Vi kommer att bli sena. Om vi inte når...
Brea?
Brea!
Ursäkta mig. Förlåt, snälla.
- Förlåt mig. Jag ber om ursäkt. - Se upp hur du går, barn!
Jag är ledsen.
Ursäkta mig. Tack. Om jag bara kunde... Ursäkta mig.
Ursäkta mig!
Varför har vi stannat? Vad är meningen med...
Se upp, Gelfling.
Små saker har för vana att bli trampade på av... stora saker.
Min herre, bekymra er inte. Jag följer flickan hem.
Där. Ser du?
Vem?
- Så hövisk! - Prinsessan Brea. Prinsessan klarade sig.
En prinsessa?
Ja, min herre. Jag är Brea, All-Maudras yngsta dotter.
Du är en prinsessa.
Din mor har tjänat oss väl. Låt oss eskortera dig till citadellet.
Det vore ett nöje.
Tack, min herre, men...
Jag insisterar. Kom!
Kom.
- Lyckliga barn! - Hon går in i vagnen.
- Att få åka med herrarna! Titta bara. - Vidare! Ingen tid att förlora!
Titta, skekLach. Vi har en prinsessa i vagnen.
Jag är inte mycket till prinsessa.
Inte som mina systrar. Tavra är en stor krigare
och Seladon är den äldsta. Hon ska bli All-Maudra en dag.
Framåt!
- Vad har du på din kind? - Bläck, min herre.
Jag skriver allt jag lär mig i en journal.
Du kan alltså läsa. Så underbart!
Hörde du det, skekLach? Hon kan läsa och skriva.
Även jag är en konnässör av det skrivna ordet.
Jag är Skriftväktaren.
Jag har läst allt om er!
Ni styr över Stora biblioteket i Kristallslottet!
Jag ser att du är välinformerad.
- Är det ett stort bibliotek? - Enfaldiga barn! Det är oändligt.
Jag har tomer från tusen trinn tillbaka.
- Får jag besöka ert bibliotek? - Nej!
Den kunskapen är förbjuden.
Men... varför?
Ser du det här ansiktet?
En gång var det ett vackert ansikte.
Men sen kom... kunskapen.
Åh, tyst! Vilket nonsens.
Du var aldrig vacker.
Jag minns...
Aldrig.
- Var är Brea? - Tja...
Kristallens väktare!
Titta. Där är hon.
All-Maudra ser arg ut.
Ingen fara. Jag ska föra din talan.
- Vad? - Tack.
Spring iväg nu, prinsessan.
Iväg med dig.
Mor.
- Du skulle ju inte skämma ut mig? - Det var inte mitt fel.
Tyst.
Ärade herrar...
Välkomna till Ha'rar, Vaprastammens hem
säte för All-Maudra, som härskar över alla Gelflingar.
Nu hamnar du definitivt hos Samfundet för ödmjuka tjänster, syster.
Du är bara avundsjuk, Seladon. Jag fick åka i herrens vagn.
Varje trinn ger de Sju stammarna
från den mest vildsinte Stenskog till den lägst stående Grott
ett tionde till våra generösa herrar.
Som brukligt är
är det den ädla Vaprastammen som har äran att vara först att ge.
Hell Kristallens väktare!
Hell Skeksiserna!
Grymma, fördärvliga Kejsare!
Framstående genier uppskattas aldrig av sin samtid.
Men varje problem döljer en lösning som väntar på att upptäckas.
Om Kristallen inte kan samla kraft nog från Thra
så måste jag ge den en annan källa.
Underbart!
Ja!
Ja.
Väldigt intressant...
Det räcker.
Det räcker, sa jag!
Sluta! Jag befaller dig!
Snälla!
Oj, oj, oj... Älskade Forskare.
Du måste vara försiktig. Jag kanske inte alltid kan rädda dig.
Kristallen tog kontroll över mig. Jag kunde inte hindra den.
Jag kände den dränera min livskraft, själva mitt livsväsen.
Jag misslyckades igen.
Du behöver en promenad. Kom, vi promenerar. Du och jag.
- En promenad kanske vore trevligt. - Ja.
Det är förkrossande. Alla mina experiment slutar i katastrof.
Nu har jag av misstag omvänt Kristallens magnetiska fält.
Snälla, små ord. Hovmarskalken är inte smart som Forskaren.
I stället för att ge liv, fick jag Kristallen att ta liv.
Jag kommer att straffas för mitt misslyckande.
Nej. Du fann svar. Du är en hjälte. Stor belöning.
- Gigantisk! - Hånar du mig, skekSil?
Nej. Du gjorde Kristallen hungrig.
Kristallen dränerar livsväsen. Vad händer om vi tar det till Skeksiserna?
Om vi stjäl det?
- Samlar livsväsen? - Ja!
I stället för att ta kraft från Kristallen
använder Skeksiserna Kristallen för att ta kraft från livsväsen.
Hypotetiskt vettigt, men jag behöver en varelse att experimentera på.
Tja, Kristallen är Thra. Thra gav liv.
Vilken varelse står Thra närmast? Har mest livsväsen?
Det Heliga trädet?
- Jag har inte varit här sen jag var liten. - Du är fortfarande liten.
- Du... Kan du prata? - Bara med dem som kan höra, Deet.
- Vet du mitt namn? - Jag vet mer än så.
Jag vet att du tar hand om alla Grottans varelser
och hur mycket de tycker om dig.
Förutom Nurlocen som attackerade mig.
Det var inte hennes fel. Hon har övertagits av Förmörkelsen.
Vad är Förmörkelsen?
En smittsam förorening inom Sanningens kristall
och inom Thra. För de är en och densamma.
I tusen trinn har vi, de Stora träden, hållit den tyglad under marken.
Men vi börjar förlora kampen.
Även i detta nu sprids det till världen ovanför.
Du måste varna Gelflingarna och få dem att ena sig med oss.
Förmörkelsen korrumperar allt den vidrör.
Hela Thra är i fara.
Hela Thra?
Skåda...
Alltid samma sak.
Du säger, "Vi ger oss ut på äventyr. Det blir kul", men det blir det aldrig.
Jag borde stå vakt, inte vandra runt på jakt efter spökvildingar.
- Jag vet vad jag såg. - Vi kanske borde vända om.
Vi kan försöka igen imorgon.
- Bara en liten bit till, snälla. - En liten bit.
- Kom, Gurjin! - Nix, turturduvor. Jag har fått nog.
Ni får ha så kul. Jag ska underhålla mig själv...
...precis här.
Vi går.
Alla korridorer ser likadana ut.
Jag tror att vi går i cirklar.
Vi borde sära på oss.
Vad är det för skoj med det?
Om det är skoj du söker...
Vad sägs om det?
Bra.
En lojal Gelfling tjänar sina herrar
Och bärgar alltid rättvis belöning
Vilding!
Rian!
Låt den inte komma undan!
Snabbt!
Genom där!
Den kommer undan. Kom igen!
Vad finns där nere?
Vi ser efter.
Katakomberna. Gelflingar får inte vara i katakomberna. Skeksiserna säger...
- Mira! - Vänta!
Vi har inte vingar!
- Jag ser inte vildingen! - Den kan vara varsomhelst!
Vänta på oss!
Jag följer efter henne!
Är det en bra idé?
Okej, ny plan. Du går och jag väntar här.
Jag tyckte jag hörde nåt smyga omkring.
Olydigt!
Mira?
Mira!
Vem ska ge härnäst?
Ert tionde blir väl emottaget.
Tack, All-Maudra. Och tack till Kristallens herrar.
Nästa!
Ert tionde är bristfälligt.
Ja, Ers nåd. Vi ber herrarna förlåta oss.
Vår mark har fått växtpesten. Ingenting växer.
Utsökt.
Vad då, min herre?
Smycket...
- Fint! - ...runt din hals.
Min herre är alltför vänlig. Det var min mors.
Hennes visdom har dröm-etsats in i stenen.
Det här... skulle bli ett hedervärt tionde!
Våra förråd är fulla av mat. Vi kan betala tiondet.
Hans tionde är hans att betala.
- Men... bönders tionde är grödor. - Han har inga grödor.
Snälla, allt utom halsbandet.
Kanske nästa skörd...
Varför?
Varför vill Gelflingen oss så illa?
Skeksiserna ger så mycket och begär så lite!
Det krossar våra hjärtan.
Sorgligt!
Så sorgligt!
- Så... - Han måste betala!
- Han borde ha lämnat mer! - Ni borde skämmas!
- Alla måste betala! - Herrarna är välvilliga och snälla!
- Han måste betala! - De tar aldrig det som inte erbjuds.
Jag är ledsen.
- Det här är fel! - Det är lagen.
Det är så det är.
Tiondet...
...accepteras!
Tack, mina herrar.
Buga. Tack.
Nästa!
BIBLIOTEKET I HA'RAR
- Du ser bekymrad ut, barn. - Jag har läst om Tiondet.
Skeksisernas lagar. Mycket bra.
- Det verkar inte rimligt. - Vad?
Om Skeksiserna är allsmäktiga och äger allt
varför kräver de då tionden från fattiga Gelflingar?
För att alla Gelflingar gagnas av Skeksisernas styre.
Så alla Gelflingar måste bidra.
Eller kanske...
...vill de att vi ska slåss över resterna.
- Nåväl, det räcker med läsning för idag. - Jag läste fortfarande...
- Kom tillbaka! Jag är inte klar! - Envisas inte med detta!
- Jag gör som jag vill. - Det ger inget.
Skeksiserna döljer nåt och jag vill veta vad!
- Jag kräver att du slutar! - Jag kräver sanningen!
Prinsessa, vad har du gjort?
Vad händer?
Nej! Mina böcker!
Mina manuskript!
Vänta!
Kom tillbaka!
Mor?
Mor!
- Mor, jag såg en syn! - Du läser för många sagor.
Nej, det var på riktigt! Jag hörde ett ljud som...
...sång, men starkare.
Det fanns en brinnande symbol i luften och jag... jag kan visa dig!
- Om vi drömbinder. - Nåväl, men snabbt.
Tiondet var inte problemfritt, och jag är trött.
Vad är det?
Det halsbandet tillhör bondens fru.
Nej. De gav det till Skeksiserna, som i sin tur gav det till mig.
- Då kan du ge tillbaka det. - Vår position.
Det här palatset.
- Maten på vårt bord. - Jag vet.
- Böckerna i vårt bibliotek! - Jag vet, mor.
Allt tack vare Skeksisernas generositet.
- Skulle du ge tillbaka allt det också? - Ja.
Det är ett barns svar!
Det är lättare att inte ha nåt när ingen förlitar sig på en.
Jag menar bara att...
Det är dags att du börjar uppföra dig som en prinsessa.
Jag vill ha dig vid hovet imorgon.
I tid. Och gå inte vilse igen.
Jag ska.
Jag menar... jag ska inte.
Skeksiserna kan inte rädda dig varje gång du får problem.
Nej... Vi måste rädda dem!
Deet, du är hemma. Allt är som det ska.
- Far. Var... - Alla är här, Deet.
Så...
...hon vaknar äntligen.
Maudra Argot?
Få se hur illa det är.
Inte för att jag ser mycket nuförtiden.
Några blåmärken, bett...
En trasig vinge.
Inget som inte läker.
- Du är trygg nu, Deet. - Nej! Ingen av oss är trygga!
- Förmörkelsen sprider sig över Thra. - Vilken förmörkelse?
- Det är som... en sjukdom. - Jag hade vetat om Thra var sjuk.
Vem sa det här, Deet?
Det Heliga trädet.
Det Heliga trädet är ett träd. Träd kan inte prata.
Förutom när de kan det.
Berätta för mig. Vad sa det Heliga trädet till dig, Deethra?
Det sa att jag måste stoppa Förmörkelsen.
Det visade mig varelser som hade blivit galna...
...ett döende träd och en enögd gammal gumma med horn.
Inte en Gelfling.
Gammal och sorgsen.
Mor Aughra.
Vad betyder det?
Det betyder att du måste ge dig av.
- Absolut inte. - Vart skulle hon ta vägen?
Hon måste resa till All-Maudra och varna henne för det här hotet.
Deet. Varför Deet gå?
För att det Heliga trädet valde mig.
Det gjorde det. Det valde väl. Det går inte att argumentera med träd!
Nu då...
Ta det här. Smörj det på vingen två gånger om dagen.
Det luktar illa, men läker bra.
Det är till dina ögon. De kommer att vara känsliga först.
Följ den starkaste stjärnan i skyn norrut till Ha'rar.
- Vad är en stjärna? - Det kommer du snart att få se, Deet.
En hel ny värld väntar dig.
Mira?
Föraktliga apparat!
skekTek! Det luktar hemskt här inne!
- Jag har aldrig gillat det här stället. - Tålamod. Jag tror att ni blir imponerad.
- Det är bäst att det fungerar. - Självklart, min Kejsare, ni ska få se.
Jag har löst alla våra problem.
Kommer det att serveras snacks?
Nej!
- Tänker du aldrig på annat än mat? - Jag äter när jag är stressad.
- Du är stressad ofta, va? - Hela tiden!
Tysta!
- Sätt igång, skekTek. - Ja, Kejsare.
Kejsaren flår Forskaren levande om det misslyckas.
Jag har precis rätt kniv för den uppgiften.
Mina herrar, som ni vet
har vår mäktige Kejsare gett denne ödmjuke Skeksis en omöjlig...
Kom till saken!
Givetvis.
Tillåt mig presentera vår ärade gäst.
Kom ut! Var inte blyg!
Vad är det där?
- Mira! - En Gelfling? Här? Helgerån!
- Har du ingen känsla för anständighet? - Tyst!
Fortsätt, skekTek.
Välkommen, Gelfling. Jag behöver din assistans.
Titta. Vet du vad det där är?
- Det är Sanningens kristall. - Ja. Visst är den vacker?
- Nej! Vad gör ni med den? - Bara ett litet experiment.
Vilken ära för dig. Ingen Gelfling har sett Kristallen på tusen trinn.
Titta djupt in i den.
- Jag känner... Den drar mig till sig. - Titta inte, Mira!
Kämpa inte emot.
Ge...
Ge Kristallen all din rädsla, din kärlek, dina hemligheter.
Mina herrar, snälla, hjälp mig.
- Ge Kristallen allt. - Jag...
Ge den själva ditt livsväsen!
Nej! Mira!
- Nej! Vad har ni... - Vad har du gjort?
Nej, vänta! Skåda!
Här är svaret som vi söker!
Här har vi evigt liv!
Rian...
Mira!
Vad händer? Rädda mig!
Min maskin!
Nej!
- Vart tog hon vägen? - Vad...
- Vart tog... - Var...?
- Förklara dig, Forskare. - Jag tömde Gelflingens livsväsen.
Det är lösningen på vårt problem.
- Vad? - En ny källa till liv.
Här, min Kejsare. Till er. Drick. Ni måste dricka.
Hur känner ni er, sire?
Jag känner mig...
...stark!
- Min tur! - Jag vill ha lite!
Ge mig den där!
- Flytta på er! - Jag måste få smaka!
- Du är i vägen! - Knuffas inte. Knuffa mig inte!
Jag vill smaka!
Drick inte allt, idioter. Den måste sparas.
- Sluta! - Det räcker!
- Det är mitt! - Ge tillbaka.
Jag vill ha mer!
- Dårar! - Vilken känsla!
Vad var det jag sa? Lita på er Kejsare.
Ikväll ska vi fira!
Lät oss fröjdas! Musik! Frossande!
Idag har Skeksiserna besegrat döden!
Mira...
Gelfling!
- En Gelfling har sett! - Fånga den!
- Smutsiga tjuvkikare! - Det här ska du dö för!
Den såg! Den vet!
Jag känner den Gelflingen. Det är Kaptenens son, Rian!
- Åh, nej! - Den får inte fly slottet.
- Ja. - Som ni befaller.
- Han ska inte komma undan. - Gå.
- Spärra alla utgångar. - Han kan inte ha hunnit långt.
- Får Gelflingarna veta vad vi gjort... - Kejsaren måste minnas sina ord.
Vi är väl Kristallens herrar?
Även om Rian skvallrar, kommer ingen att tro honom.
De kommer att frysa ut honom.
Fördriva honom.
Hur kan de göra annat?
Att tro honom är att misstro sig själva.
Skeksiserna har regerat i tusen trinn
och kommer att regera i tusen tusen till
tills den sista stjärnan i skyn slocknar.
Gelflingarna kommer att underkasta sig
med böjda huvuden och krökta ryggar, som de alltid har gjort.
Gelflingar vill bli regerade.
- Gelflingar behöver regeras. - Hej då!
- Deet! - För Gelflingar är svaga!
Gelflingar är små.
Och Skeksiserna är eviga!
Vi tog Kristallen.
Thra tillhör oss nu.
Och det finns ingenting, ingenting som Gelflingarna kan göra!
Undertexter: Victoria Heaps